Mads Skjern har kun oplevet fremgang.
Han supplerer sin manufakturhandel med en konfektionsfabrik -
- på en grund, der ellers skulle have været park.
Men notatet herom er forsvundet.
Byrådssekretær Godtfred Lund, som har fået sin økonomi ordnet af Mads -
- skaber ny uorden i sine pengesager.
Sagfører Skjold Hansen lurer stadig på at ramme Mads Skjern.
Mads føler sig urørlig. Han har imidlertid problemer med Daniel -
- der prøver at flygte fra de hjemlige krav.
Mads forvænner Ellen, som Ingeborg har med Holger.
Ingeborg vover ikke at fortælle Mads -
- at Holger er dukket op som medlem af det danske nazistparti.
Familien Varnæs er i oprør over Elisabeth -
- der har støttet debatten om retten til svangerskabsafbrydelse.
Det har bragt Elisabeth på kant med flere fra Varnæs-kredsen.
Den tidligere stuepige Agnes synes også, hun er gået for vidt.
Røde giver husly til digteren Herbert Schmidt -
- der har været fængslet af nazisterne.
Varnæs bryder med Ulla -
- der får stilling i Omegns Banken ved hjælp af fætteren Arnold.
De to danser for på fru Violets ungdomshold -
- og det kommer til et opgør med Arnolds pige -
- der udslynger beskyldninger mod Ulla og også mod Mads Skjern -
- omkring købet af arealet ved banen.
Skjold Hansens datter Iben kommer hjem fra Tyskland.
Hun viser interesse for Kristen, der holder sig til Elisabeth.
De to finder sammen igen, efter hendes sammenstød med familien -
- på grund af broderen Gustav -
- der som KU'er har været i politisk slagsmål.
- Det er en rigtig Harley-Davidson. - Det er bare en snoldet Sleipner.
- Du kan slet ikke træde den. - Så det kan jeg ikke?
Ulrik, vil du så holde op!
- Drengen skal bruge sine kræfter. - Hvad har han gymnastiktimerne til?
Ulrik!
Stil så den cykel ind i gården.
Hvad ligner det at larme sådan her på gaden.
Den dreng bliver mere og mere vild.
Går du med? Konsulinden sagde, du var velkommen.
Det er pænt, at konsulinden vil frelse min sjæl.
Men bekendelse for åbent tæppe er ikke noget for mig.
- Du lyder som Hans Christian. - Ja, han hopper ikke på det pjat.
Kalder du Oxfordbevægelsen for noget pjat?
Ja, det kan du hilse og sige fra mig.
- Kommer du med, Viggo? - Nej, jeg betaler kirkeskat, basta.
- Konsulen er til stede. - Alle jeres ordgyderier …
Samdeling. Du kan da prøve, Viggo.
Alt det, der nager og gnaver, stryger ud af dig.
- Gud er selv til stede. - Er Gud medlem af sykredsen?
Du burde tage med. Du går nok og ruger over noget.
Det kunne I lide at vide, hvad?
Prøv at få byrådssekretærens kone med ind i kredsen.
- Hun går aldrig ud uden sin mand. - Måske kunne I også få ham med.
Hvorfor skal de andre blive "changed', når du selv ikke gider?
De trænger til det. Skal du køres til din sjæls frelse, er det nu.
Sid ned.
- Det blev en dreng på otte pund. - Tillykke.
Det er min omgang, Boldt.
Det hele overstået på syv timer.
- Det smukkeste barn i Korsbæk. - Det må være efter moderen.
Og faderen ser ud til at befinde sig i bedste velgående.
Det var strengt for Herbert og mig. Vi måtte sidde på trappestenen.
- Hvorfor gik I ikke ind i gangen? - I gangen?
Der står den ekvipage, Herbert har købt.
- Nu er I fire i lejligheden. - Fem. Agnes' mor er kommet.
Verdensrevolutionen kan I ikke ordne i de omgivelser.
- Jeg tager nok til Norge nu. - Hvad gør du?
En af kammeraterne har tilbudt mig en hytte.
Du kan da ikke sådan forsvinde.
Jeg kan sove i den 1. klasses-vogn på rangersporet.
Har I ikke lyst til at gå med hjem og få lidt aftensmad?
- Marie venter med kåldolmer. - Det var sgu ikke dig …
- Jo tak. Svigermor har nok at gøre. - Så se at få søbet færdig.
- Men Deres frue … - Katrine har altid mad til to til.
Ni … En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni.
'Prøv lykken'.
"Deres hund overfaldt mælkedrengen. Betal nye bukser med 10 kr."
- Sand dramatik i Matador. - Det er mælkedrengen vel undt.
- Hold nu pengene klar af bankens. - Kan man aldrig slappe lidt af?
Fire og tre, det er syv.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv. Bülowsvej.
- Bülowsvej er til salg. - Hvem har de to andre grønne?
Det har jeg, og jeg sælger ikke.
- Men jeg køber Bülowsvej. - 140 kr.
- Jeg byder 300. - Sælg ikke.
- Så bygger han huse. - Han skal nok blive mør.
Tror De?
To gange fire er otte.
Strandvejen. Jeg skal igen.
Ni!
- Carlsberg. - Hov, Strandvejen først.
- Må jeg bede om 16 kr. i leje. - Har De Strandvejen?
- Ja. - Her er 20 kr.
- Jeg skal have fire igen. - Men De må ikke flytte så hurtigt.
- Er Carlsberg til salg? - Ja, for 150 kr.
- Jeg køber. - Er det nu klogt, oberst?
Og så er det mig. To toere …
'Prøv lykken'.
"Så fejrer vi Deres fødselsdag. Modtag kr. 10 af hver medspiller."
- Tillykke. - Og så må jeg igen.
Syv.
- Hvidovrevej. - Til salg for 60 fuldgode kroner.
Jeg køber. Og så skal jeg have 200 kr. for at passere start.
Her er 350. Giv mig lige en 500 kr.-seddel.
- Der samles til bunke, hvad? - Ja, det går rigtig godt.
Åh, nej!
Så er det mig.
Otte i alt. Lad os så se.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte.
Gammel Kongevej. Det er mig selv.
Var det ikke otte, De slog? De flyttede ni.
De skal stå på Bülowsvej. Jeg skal have ti kroner i leje.
Ti kroner her og ti kroner der. Det bliver sgu til penge.
- Snyder De, doktor? - Aldrig.
Kun, når jeg bliver opdaget.
11…
En, to, tre, fire, fem, seks …
- Hen til Gammel Kongevej. - Det er mig … 12 kr.
- Jeg stod da ikke på Hvidovrevej. - Der står jeg.
- Med en grøn bil? - Ja.
Nej, den er blå.
Gud, jeg har flyttet forkert. Jeg stod på Vimmelskaftet.
Og dig har vi givet ti kroner i gave …
Du skulle ikke have haft 200 kr. for start.
- Hvad siger reglerne? - Man har ikke regler for rod.
Lad det være. De skylder mig 12 kr.
Jeg kunne have købt Hvidovrevej og have bygget hus.
Det er noget kludder, Maude.
- Jeg er frygtelig ked af det. - Vi skal jo have det lært.
Vi skal videre. Hans Christian får et nyt slag.
11…
En, to, tre, fire, fem, seks …
ØK … Den køber jeg.
- Du har både DFDS og Øresund. - Det begynder at forme sig.
- Hvad med alt mit? - Du bliver stående, hvor du står.
Du må jo lære at se dig for.
- Skal glassene ikke fyldes op? - Sikke følelsesudladninger i byen.
Matador og Oxfordbevægelsen. Det er næsten for meget.
- Mere kage, hr. Schmidt? - Tak, men …
- Røde skal til at spise for to. - Selv Fede ville være mæt nu.
- Jeg tog tre gange af medisteren. - Så kan du godt lave kaffe, Katrine.
Vi tager den i de frastødende gemakker.
- Tak. - Mange tak for mad.
- Mor må ikke falde over Kvik. - Din kone skal du passe godt på.
Skulle du ikke underholde dine gæster?
Er der noget, jeg kan hjælpe med?
Du? Så blev det da første gang i 40 år.
Hvad står du og lurer på?
- Hvad synes du om ham tyskeren? - Ham er der ikke noget i vejen med.
- Røde har jo dårlig plads … - Og slet ikke nu.
- Vi har jo Ingeborgs værelse. - Ja, det har vi jo.
- Men han er jo en af de røde. - Det kender jeg ikke noget til.
- Nazierne har haft ham i spjældet. - Så er der vel ikke noget med ham.
- Ser du sådan på det? - Ja, hvordan ellers?
Nej, såmænd.
Du kan køre med ind og hente tyskerens ting.
- Vil du have ham boende? - Ja.
Vi kan godt trænge til et mandfolk mere her i huset.
Jeg noterer bilernes placering, og I skriver navn på kuverten.
Så ved vi, hvor vi skal begynde næste gang.
- Hvad med huse og hoteller? - Banken har noteret hvor mange.
- Hvilken hjerne! - Det er spændende.
Der viser sig nye sider af selv ens nærmeste venner.
Tak for en prægtig aften. Følges vi, doktor?
- Frk. Elisabeth? - Jeg hjælper med at rydde op.
Doktor, nu vi er alene … De må hjælpe mig.
- Altid. Jeg er Deres ven og læge. - Tak.
Sælg mig Grønningen. Min eneste chance for at få huse.
Handel i porten strider mod Matadors love.
- Men ikke mod venskabets. - I dagliglivet er jeg Deres ven.
- Men når vi spiller … - 500 kr. og Carlsberg.
- Og hvis jeg kommer på Grønningen? - Afgiftsfri de første tre gange.
De er en hård hund.
Det er mig umuligt at imødekomme den låneansøgning.
Jeg troede, jeg kunne regne med Deres forståelse.
Hr. byrådssekretær, min forståelse har strakt sig vidt.
De har jo allerede et lån. Over to år gammelt …
Ja, her har vi det.
… som De slet ikke har afdraget. Det er tværtimod øget.
Fordi De ikke har forrentet det regelmæssigt.
Vi ligger også inde med en stor veksel fra møbelhandler Skødt.
Og der er jo meget andet.
Hvordan forestiller De Dem, at De kan låne yderligere 20.000?
- Der er jo mit hus. - Prioriteret op over skorstenen.
Det er en betænkelig affære for banken. Jeg forstår slet ikke …
Hvad?
Hvordan De kan bede mig om det her.
Ville det hjælpe at tale med Deres bror?
Min bror er ganske almindeligt bestyrelsesmedlem.
Men jeg kan ikke forhindre Dem i det.
Ellers er der jo andre banker i Korsbæk.
Er der? For Dem?
Konsulen og Skjold Hansen spurgte, hvorfor jeg forlod Korsbæk Bank.
Javel, ja. Og hvad svarede De så?
Undskyld. Det skylder De ikke mig svar på.
- Så fik de borgmesteren i jorden. - Han var jo en bedaget herre.
- Hvor smukt. Og så i egetræskiste. - Der var stil over borgmesteren.
Der er gås.
To gås. Og så vinkortet.
- Her nøjes vi med kaffe. - Vi nåede ikke at få mad.
- Så døde altså Deres velgører. - Hvad mener De med det?
Viggo siger altid, hvad der passer ham.
- Jeg kan særligt anbefale nr. 4. - En halv flaske.
Vi rykker over til det her bord. De kan flytte vores kopper.
Hvis fruen tillader?
Sæt dig der, Musse.
- Det var en smuk begravelse. - Men der var fodkoldt.
Borgmesteren satte stor pris på Godtfred.
- Ja, ja, Lily. - Og det var gensidigt.
- Det tvivler jeg ikke om. - Han var en prægtig mand.
Godtfred har ikke været sig selv siden.
Den nye borgmester er socialdemokrat.
- Det må være strengt. - Han under ikke Godtfred ro.
Nu sidder De rigtig i suppedasen, hr. byrådssekretær.
- Hvad er så morsomt? - Skulle du ikke til Oxfordmøde?
Hun er blevet frelst. Fortæl fru Lund om dine hjemsøgelser.
Samdelinger. Viggo nægter at tage imod Herrens fremstrakte hånd.
Mig kan du ikke lokke, men prøv den lille fru Lund.
Årh ja! De skal være så velkommen.
- Gud, det bryst ser lækkert ud. - Vi fik ikke spist hjemmefra.
De skulle tage med til provstinden.
Kreditorerne rusker i dørene, ikke?
- Jeg skal med til et møde. - Samdeling.
Damerne bekender deres synder. Godt, det ikke er os to.
Viggo!
- Min hustru har intet at bekende. - Hende kan De sgu roligt slippe løs.
Jeg skylder ikke Dem nogen forklaring.
Hvor meget skylder De Omegns Banken og Mads Skjern?
- Overtjener, min regning. - Tag det roligt.
Min interesse udspringer af de reneste motiver.
Hvis De overvejede at vende tilbage til Korsbæk Bank …
… Så måtte vi finde en ordning på Deres mellemværende med Skjern.
- Hvorfor skulle Korsbæk Bank … - Én tjeneste er den anden værd.
- De kunne blive os en nyttig person. - Hvorfor nu?
Fordi, Godtfred Lund …
Vi ved jo, at det var borgmesteren, der lod det notat forsvinde, ikke?
Det kunne De aldrig finde på, vel? Ingen kan bebrejde Dem noget nu -
- da borgmesteren ikke er blandt os længere.
De mener …
Hvis notatet blev fundet igen, og De kunne bevise -
- at Mads Skjern havde en klemme på borgmesteren.
Spil ikke naiv. Der er visse måder at have klemmer på folk på, ikke?
Det kender De jo godt.
Lad det hele være min omgang.
Var der endda tale om at sanere Deres økonomi. Igen.
Jeg ser bort fra regningen i Skjerns Magasin. Så kunne vi tale om det -
- forudsat at De sætter tæring efter næring.
Men et lån på 20.000 kr., som De ikke kan afdrage …
- Det ville være vanvid af min bror. - Hvad med Dem?
Den ene tjeneste er den anden værd.
Er 20.000 noget mod risikoen for, at Deres fabrik rives ned?
Min kære Godtfred Lund. Den fabrik ligger, hvor jeg har lagt den.
- Men måske ikke med Dem som ejer. - Hvad mener De?
En bestikkelsessag. Skandale. Erstatning til de skadelidte.
Jeg beskæftiger 50 mennesker. Jeg har sat liv i byen.
- Hvem er skadelidte? - Damerne Møhge.
Der skulle ligge en park, siger deres sagfører.
Skjold Hansen … Det får han ikke noget ud af.
Jeg var i god tro. Byen var i god tro.
- Der findes ikke noget tinglyst. - Nej.
- Men der var et notat. - Ikke på Rådhuset.
- Hvis der nu var et? - Det var der ikke.
Det har jeg jo Deres ord for.
- Borgmesteren var ansvarlig. - Og notatet var væk.
- Hvis det nu findes? - Hvor?
I de efterladte papirer. Og Skjold Hansen får det at se …
Det kunne han måske komme til, hvis han lånte Dem 20.000.
Det har jeg ikke sagt.
Han vil måske også sanere Deres mellemværende med Omegns Banken?
Ligesom Omegns Banken i sin tid sanerede Deres mellemværende?
Dermed ville De være i salveten.
Er det det, De tror?
Der er tilstrækkeligt med tal til at bevise -
- at De har udnyttet Deres stilling som byrådssekretær.
Jeg kan måske skubbes lidt af Skjold Hansen, men De vælter.
Og De bliver liggende, før De får svinet den afdøde borgmester til.
- Jeg er i en frygtelig situation. - Det anede mig.
Og jeg kan endda fortælle, hvori Deres nye vanskeligheder består.
Det har De ikke begreb om.
De 20.000 skulle vel ikke mangle et andet sted?
Hvad mener De?
Tager jeg fejl, når jeg siger, at De har taget lidt hist og her -
- af kommunens kasser og puttet pengene tilbage, når revisionen kom?
For så igen at tage lidt. Dække lidt ind.
Og nu går den ikke længere.
- De antyder … - Ja.
Det bliver Deres egen sag, medmindre …
Medmindre De én gang til truer mig eller min bror på vores hæderlighed.
Så står telefonen der.
Så kender jeg den nye borgmesters nummer.
- Jeg ved hverken ud eller ind. - Det kan jeg godt forstå.
Det er blevet dødsensfarligt at køre i denne jungle af hoteller og huse.
- Kun 200 kr. på Dampskibsselskabet. - Man skønner på de små ulykker.
- Slå nu, doktor. - Ja.
Otte …
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte.
Reddet. 'Prøv Lykken'. Smil, gudinde.
"Tag ind på Rådhuspladsen." De er sgu en rar lykke.
- Med hotel, 2000 kr. - Jeg bor ellers gratis i København.
- Banken skal måske træde til? - Så hellere sidde fri og i armod.
Fire 500 kr.-sedler.
Der er kun tre.
Der er telefon til bankdirektøren.
Undskyld.
- Vi kan vel spille videre. - Det var hans tur.
Ja!
Ja … jo, selvfølgelig vil jeg tale med dig.
Ja, ja.
Vi ses. Farvel.
- Er der sket noget? - Det var bare om et møde.
Teaterforeningen har forestilling i næste uge. To vaudeviller.
- Er det ikke 'Nei'? - Jo.
Og den anden er "Den Tredie' af Hostrup.
Vi går da med, Hans Christian?
Ja, ja … Javist.
- En kop kaffe eller et glas? - Lad os hellere gå lidt.
Jeg skal have et barn.
- Javel, ja. - Du tager det så roligt.
Du har sagt, jeg er fej. De feje forudser altid det værste.
Ansvaret er jo mit.
Tak, fordi du sparede mig for spørgsmålet, om det passer.
- Det bliver et chok. - Det er så fortvivlende.
- Vi er jo ikke på bar bund. - Jeg vil ikke have det barn.
Hvad vil du ikke? Vi har da elsket hinanden.
- På vores vis, ja. - Hvad mener du?
Tror du ikke på mine følelser?
I den lille æske, der stod Ulla på, jo …
… gemt væk fra din stilling, familie og position.
Du vil aldrig kunne vedstå dig det barn.
Det må jeg. Det er jo dit og mit.
Udadtil vil det kun blive mit.
Du vil komme med fødselsdagsgaver i smug. På små forhastede besøg.
Det rakte til mellem dig og mig, men ikke over for et barn.
- Jeg må få det fjernet. - Den slags er forbryderisk.
Sådan ser din svigerinde ikke på det.
- Jeg kender ingen … - Der findes adresser.
Har man penge, kan man altid få en adresse.
Hvem spørger man i Korsbæk?
Spørg nogle i København. For eksempel din bror.
Jørgen?
Hvorfor tror du, at han …
Ja, måske. Jeg skal prøve.
Hurtigt.
- Så ringer du til mig. - Vil du ikke have en kop kaffe?
- Kan jeg så ikke køre dig hjem? - Jeg vil hellere cykle.
Er det klogt? Gennem skoven netop nu.
Og jeg, som troede, jeg skulle hjem.
Bare et lille rutinebesøg.
Det klarer vi uden kittel. Sid ned.
Man kan også tage for let på det.
Kære oberst. Blodtryk, hjerte og nyrer er så nogenlunde -
- hvad Forsvarsministeriet kan forlange af en befalingsmand.
Det siger De jo, men benene …
- Det klemmer indimellem. - Forfængelighed.
De skal have mere bredskaftede ridestøvler.
- Der er sgu også noget med øjnene. - Så?
Kniber det med at se små genstande?
Har De tendens til at vælge de kraftigere og større?
Årh …
De er en markant personlighed, men som patient et banalt tilfælde.
Såh?
De forventer, at Deres læge skal omskrive dagliglivets trivialiteter -
- til sygdomme med latinske navne.
- Hvad betyder det på jævnt dansk? - At De trænger til at muntres op.
- Hvad skal De torsdag aften? - Ikke noget.
Sæt kryds i dagsbefalingen. Vi skal i teaterforeningen.
Javel.
Træner De til dr. X-mærket for fingernemme folk?
Jeg skal bare have fat i fribilletterne.
- Marie vil også derhen. - Jeg skal derhen med børnebørnene.
Den slags tvivlsomme fornøjelser overlader jeg til kapitalisterne.
- Hvem er med? - Boldt, hvem er med?
"Hannibal Kagls Teaterselskab. Erik Olskov, Annie Kagl, Vicki Halli -
- Åge Kai Thomsen, Hannibal Kagl, Knud Hyvang …
Dem har jeg aldrig hørt om. Hvad med Ibbermand og Arthur Jensen?
Du kunne sende Agnes derhen.
- Måske jeg kunne ledsage fruen. - Hun vil foretrække at gå selv.
- Eller blive hjemme og passe barn. - Det kunne du sgu da.
- Jeg skal til møde. - Det skulle Herbert også.
Nu har Daniel læst på historie. Kan du høre ham?
- Kan han den? - Ja, da jeg hørte ham.
- Så lad det være godt med det. - Han har siddet hele eftermiddagen.
Jeg har andet at tænke på.
- Hvad? - Foreløbig kun bysladder.
- Om hvad? - Om Godtfred Lund og fabrikken.
Jeg har aldrig kunnet lide ham. Udryd de rygter.
De kommer fra Korsbæk Bank og har et bestemt formål.
Hvis de vil ødelægge dig og Omegns Banken -
- så bør højesteretssagfører Øster pudses på dem.
- Det er ikke så ligetil. - Sidst slog du fra dig.
Nu er det mere kompliceret.
For det passer ikke, hvad de siger, vel?
At du har betalt dem på Rådhuset for at glemme noget om en servitut.
- Hvor har du det fra? - Fra Ellen.
Hun fortalte, at en af drengene havde sagt det i frikvarteret.
- Hvornår? - For over en uge siden.
- Men jeg troede ikke på det. - Hvad gjorde du?
Jeg bad Ellen sige, at den slags kunne man straffes for at sige.
Jeg har sagt, at du kan din historie.
- Vil du så ikke? - Ikke i aften, min dreng.
Har du spurgt, Daniel? Må vi komme i teatret på torsdag?
- Må vi ikke nok? - Det tror jeg nok.
Vi går derhen alle sammen.
Det er et voveligt forslag.
Hvis Lund sidder i gæld, hvad har vi så ud af at sanere ham?
En oplysning, som kan vælte konkurrenten.
Ingen vil rive den fabrik ned. Den giver arbejde til byen.
Og Deres omsorg for tante Møhge …
Sagen skal lægges gennem hende, så vi kan få vidnerne frem i retten.
Når Godtfred Lund har erindret, at notatet bortkom hos borgmesteren.
Borgmesteren skader det ikke, hvor han nu befinder sig.
Jeg forstår Dem ikke. Agter De at sætte borgmesterens rygte over styr?
Han efterlader sig hverken kone eller børn. En svag, senil mand …
Det benyttede Mads Skjern sig af.
- Jeg kan ikke lide det. Og konsulen. - Lide eller ikke lide …
Kan De lide, at denne bank sakker bagud på grund af smarte tilflyttere?
Hvornår flyttede De selv hertil, hr. sagfører?
Det er mere end 20 år siden. Jeg er lige så smart som dem derovre.
Undskyld, det er vist min bror.
Goddag, Jørgen. Lige et øjeblik.
Vi er vist også færdige.
Ja, Jørgen, så er jeg her … tak.
Og han er læge …
Nej, hvis det er forsvarligt, er det ikke for mange penge.
Det var pænt af dig, Jørgen. Tak, du.
- Derovre boede jeg engang. - Er De her fra byen?
Jeg har også ligget ved fodfolket.
Jeg skal lige have købt et par strømper.
- Fru Arnesen. - Arnold, er det Dem?
Jeg er disponent her, fru Arnesen.
- Jeg kalder mig frk. Halli. - Besøger De Deres far?
Næ, jeg er her med Kagls Teaterselskab.
Vi skal spille på Postgaarden i aften.
- Jeg er blevet skuespillerinde. - Læste De ikke til lærerinde?
Så længe det varede.
- Har De nogle gode silkestrømper? - Endda i flere kvaliteter.
Jeg kendte Dem på hunden. Hvor gammel er den egentlig?
Daisy er ni år. Hun er min bedste ven.
Sig pænt goddag til Arnold, som luftede dig i gamle dage.
Hun har været så underlig. Hun har også brækket sig.
Åh nej, ikke nu igen …
Det må De undskylde.
Tag Dem ikke af det, fru Ar… frk. Halli.
4,50 … Men det er prima kvalitet. Bambergersilke.
Den må have spist et eller andet.
Tak. Jeg kommer vist til at bære hunden.
Så, lille Daisy …
Hvis De vil se os i aften, så kan jeg lægge to billetter.
Mange tak, fru … frk. Halli. Det vil jeg meget gerne.
Er det ikke oberstens pigebarn? Så må hun være kommet hjem.
Med et nyt mandfolk.
- Var det ikke Alberts kone? - Jo, det var det vist.
- Og så med et fremmed mandfolk. - Albert er jo død.
- Hvem var det? - Spøgelser fra min fortid.
Jeg kan ikke i aften. Jeg må passe banken.
- Skal jeg gå alene i teatret? - Elisabeth kan få min billet.
Jamen bagefter … vi plejer at få smørrebrød på Postgaarden.
Jeg skal prøve, om jeg kan nå det.
Kagl og kællingen har taget det eneste værelse med bad.
Kagl siger, at man kan bruge hans badeværelse.
- Så kan han stå og lure. - Det bliver på frk. Bang.
En herre spørger efter Dem.
- Så fik De mit kort. - De ligner Dem selv.
- Og Daisy lever endnu. - Den har spist et eller andet.
Jeg er desværre ikke dyrlæge.
Der er vist et dernede …
- To sherry. - Bare kaffe til mig.
- To kaffe, tak. - Jeg skal jo på scenen.
- Lampefeber? - Nej … joh.
- Har De talt med … - Den gamle idiot kommer.
- Han ved ikke noget, vel? - Det skulle være en overraskelse.
Ellers var han ikke kommet. Tror De ikke, når han nu ser mig …
- Jeg har to hovedroller. - De kan dem vel udenad?
Jeg har rejst landet rundt med dem.
Og badet Dem i rampelysets glans.
De steder, hvor rampelyset virkede.
- De er vel flinke ved Dem? - Jo, men …
Det er et helvede.
Thomsen!
Når vi skifter til 'Nei', bytter vi de billeder ud.
- Og det røde møblement? - Det er der ikke plads til.
Vi bliver ved empiresættet og piedestalen.
Potpourriet i pausen … Skal vi tage Wagner?
Det er for højt for denne by. Tag 'Danske Tonefilms-Melodier'.
Åh, frk. Vicki. Lige et øjenblik.
Den hund … Der er klaget over, at den har brækket sig på værelset.
- Den er syg, hr. direktør. - Dette er ikke et hundecirkus.
Kan kræet ikke holde sig rask, må den ud.
De er skuespillerinde, ikke grædekone.
Thomsen, den lampe …
Så ved man da, hvordan de første rækker er besat.
Jeg kan ikke holde det ud.
Nu må De sgu ned og klæde om. De skal på scenen om et kvarter.
Storartet aften. De dyre pladser fuldt besat.
Til pianoet. Og lys på pianisten.
Klap, for satan.
Der var intet brev til mig, kun et til moder.
Mit hjerte banker, når jeg ser et af de velsignede postbude.
Men det er en skam af Karl.
I dag skulle jeg så bestemt have brev.
Når de mænd har deres forretninger, har de glemt alt om os.
Er det ikke ?
Han skulle vide, hvor mange skænd jeg får for hans skyld.
Fader og moder kan ikke begribe, hvad der går af mig.
Fader siger, sy du skal og sømme.
Stræb og stræb, det bedste, som du kan.
Skal jeg sy, hvornår skal jeg da drømme?
Lille far, nej, det går aldrig an.
Moder siger, dannet skal du være.
Bringer mig af bøger fast en skok.
Hvad kan de bøger mig vel lære?
Her i hjertet har jeg tanker nok.
Fader vil mig ej en time skænke.
Overalt han travlhed skue vil.
Jeg så travlt har med at tænke.
Dag og nat kan ej forslå dertil.
- Mit tøj. - Så så ..
- Hvorfor går De? - Det var Victoria.
De har snigløbet mig.
Behersk Dem, ellers får De brug for en læge …
Kom nu med ind og få en lille en.
Hvabehar?
- Var det slemt? - Kør bare.
- Er der noget, jeg kan … - Lad være at tale til mig.
Tæppet skal gå . Er det den hund igen?
- Den har vist spist sminke. - Gid den må kvæles i det.
Dette er ikke noget hundestutteri.
- Den må ikke være på værelset. - Så smid den ned på garderoben.
Thomsen, kom nu.
Går det bedre nu?
Skulle vi ikke gå ind og se ”Nei'?
- Vil De slå mig ihjel? - De dør ikke af at se teater.
Ikke engang med Deres datter. Snarere af dem der.
- Gå De bare ind og se 'teater'. - Nej, så smutter De bare.
Vi bliver siddende, til hun kommer.
Jeg må have lidt at styrke mig på.
Nu skal jeg.
Må vi få to kaffe?
Blev alles dom om et skuespil til kortest mål reduceret
da ville Nej eller Ja slå til. Hvert omsvøb blev konfiskeret
og strengt man tog det da ej.
Dersom vi håbede, at De fandt behag i en bagatel
De ville vel ej håbet besvare med nej.
Dersom vi håbede, at De fandt behag i en bagatel
De ville vel ej håbet besvare med nej.
- Hvor blev hun af? - Hun kommer ned i restauranten.
Kom så ind med Thomsen.
- Pas på kostumet. Den savler. - Det kan ikke blive mere beskidt.
- De vil se klokker Link igen. - Nu er det mig og min hustru.
Rampen, menneske.
Jeg tror sgu, de holder smågrise oppe bag scenen.
Er der en dyrlæge til stede?
Min lille hund er syg.
Hvad fejler den?
- Er De dyrlæge? - Nej, men jeg har kureret smågrise.
- Han har vist lidt kvababbelse. - Er det slemt?
Nej, men gå hellere med hjem. Der har jeg alle remedierne.
Ja, snus du bare, Kvik. Det er din gamle forlovede.
Flyt dine dyrebare skriverier. Jeg skal have kræet op på bordet.
Hvad vil De gøre ved den?
Det er som smågrise, der har forædt sig. Ræk mig brækvandet, mor.
Tak skal du have. Sådan.
Sådan.
Ja, det smager grimt, men det hjælper.
Kan jeg …
Mor, ræk mig lige Tidende.
Nu kommer det vist.
Der kommer fru Kagls sminkestang.
Nu behøver De ikke tude mere, fru Arnesen.
Jeg hedder ikke fru Arnesen mere. Jeg hedder Vicki Halli. På plakaten.
Herregud. Er det et liv at rejse land og rige rundt?
Det er også lige meget. Nu er jeg blevet fyret.
Gud! Kostumet.
Jeg troede, det var den danske nationaldragt.
Herbert Schmidt.
- Herbert er digter. - Er det sandt?
- Det påstår han og Katrine. - Årh, du.
Nu laver jeg en kop kaffe. Det kan vi nok trænge til.
Herbert Schmidt …
- Er det så ikke Dem, der … - Ja?
… der har skrevet den bog, der kom for ikke så mange måneder siden?
-'Den Tyske Sang'. Var det Dem? - Ja.
Jeg lånte den frem og tilbage til Brønderslev.
Pludselig forstod jeg så mange ting.
Jeg så det hele for mig. Nazismen …
Selvom De ikke skriver det direkte …
Derfor har de vel brændt bogen i Tyskland … Hvor blev han af?
- Digter han også vers? - Ja, på tysk.
- Hvorfor bor han her? - Det faldt nu engang sådan.
Mor mener, vi skal værne om de digtere, der findes.
Hvor er her rart.
Den dumme paryk.
- Nu æder Kvik Deres hårpragt. - Jeg skal aldrig til scenen igen.
Men vi skal ikke have flere hundeforstoppelser.
Vil De have den, selvom De har læst den?
Tak, jeg vil læse den mange gange endnu.
Og De har skrevet i den.
Hvad har han nu fundet på?
- Det skal han selv læse. - Kan De ikke læse tysk?
Jo, men hvis jeg læser det, begynder jeg bare at tude igen.
"Var jeg blot en hund med snude og fire ben -
- da ville de smukke kvinder også græde for mig.
Men, ak, jeg er blot et menneske, og ikke en hund.”
Nu tuder hun sgu alligevel.
- Frk. Hallis kuffert er kommet ned. - Tak.
Sig til oberst Hachel, at jeg sidder her …
- Er Victoria fundet? - Hun og hunden i bedste velgående.
Hvor?
Hun har tilbragt natten hos grisehandler Larsen.
- Hvor?! - De hørte det godt.
Hvordan er hun havnet der? Intet kan efterhånden forbavse.
Der er noget endnu mere forbløffende …
- Hun vil gerne køres hjem til Dem. - Det er vel hendes hjem.
Det har hun ikke mærket meget til de sidste tre-fire år. Har hun?
Skal vi ikke se at komme af sted?
- Vil De aldrig til Tyskland igen? - Den dag, det bliver anderledes.
Tror De, det bliver anderledes? Bliver det ikke værre?
Det er jeg nødt til at tro på.
- Skal vi gå ud og se på dyrene? - Sådan her? Så hyler grisene.
- Hellere en anden dag. - En anden dag?
Ja.
Nå.
Kom ind.
- Det ligner en efterårsmanøvre. - Oberst Hachel.
- Fru Larsen, formoder jeg. - Deri formoder De rigtigt.
- Doktoren kender vi jo. - 68.
Nå? Er det nu også et navn? Giv mig kufferten.
Vicki klæder om i stuen, så hvis jeg må byde på kaffe her.
Er De ikke Herbert Schmidt? Jeg har læst Deres bog.
- Den tyske digter Herbert Schmidt. - Mig en fornøjelse.
- Hvad laver De så her? - Jeg bor her indtil videre.
- Hvorfor ikke i Tyskland? - Der kan jeg ikke være.
Herbert er flygtning. Han er uvenner med Hitler.
Hvor er det længe siden, din gamle idiot.
Ja … ja.
Værsgo. Også Dem, hr. 68.
Hvorfor er De uvenner med hr. Hitler?
Nu kender jeg dig igen, far.
Ingen kan spørge så dumt som du.
Nu vil vi have fre'.
Et lille ord på tre bogstaver: Fre'.
Den høj indtog jeg som kaptajnløjtnant i 1921.
Det var sært, for det er nu engang vores.
Som anfører for højre flanke rykkede vi frem gennem urtehaven.
Det husker jeg også. Det var noget værre svineri.
- Hvad snakker de dog om? - De udveksler krigsminder.
I snart 15 år har jeg ønsket at plukke en høne med dem -
- der nedtrampede både rosenkålen og grønkålen.
- Den var lige til grisene. - Jeg er til Deres disposition.
Der er vist en, der har fået has på den gamle krigskarl.
- Har I været i kirke? - Ja, nu skal vi ud til morfar.
Jah!
- Det er en dårlig idé. - Hun fortjener det.
- Ellen er den bedste i sin klasse. - Hun skal ikke forvænnes.
Daniel skal vide, hvad der venter, hvis han gør sig mere umage.
Du med din umage. Det er netop Daniels største ønske.
Nu ser han, hvordan det kan blive opfyldt.
Er det min? En islænder!
- En islænder? - Sådan går det, når man er flittig.
Tak, søde far. Du er den bedste far i verden.
Hvor er den hest fra?
Kom, Daniel. Det er din.
Sådan en får man, når man er en god og kærlig dreng.
Mor har sgu selv købt den. Så nærig hun ellers er …
- Du klarer dig glimrende selv. - Hvem siger det?
Den frokost kunne ingen have lavet bedre end fru Olsen.
Mit faktotum mangler nu noget. Som den måde, du skænker kaffe på.
Hvad nu?
Er det ikke fru Lund? Kom indenfor.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal spørge. Undskyld. Har De set ham?
- Deres mand? - Ja. Godtfred.
- Er han blevet borte? - Jeg har ikke set ham siden i går.
Vi skulle spise på Skovpavillonen i dag … Jeg er så bange.
- Hvad siger de på Rådhuset? - De så ham sidst fredag aften.
- Hvad med politiet? En kop kaffe. - Tak.
De leder efter ham, men hvorfor finder de ham ikke?
Hvis nu Godtfred er død, myrdet. Det hører man. Der sker så meget.
Skulle jeg ringe til politiet? De ved måske noget nyt.
Han kan også have gjort en ulykke på sig selv. Han har været mærkelig.
Han har arbejdet så strengt for den nye borgmester.
Politiet ved måske noget.
Må jeg bede om 108?
Politimesteren er vel ikke til stede på en søndag?
Nå, der var jeg heldig. De taler med bankdirektør Skjern.
Er det politimesteren?
Fru byrådssekretær Lund sidder her. Nå? Det var da et sammentræf.
Ja …
Jo …
Javel, ja. Derhjemme? Ja.
Det siger jeg til fru Lund. Farvel.
- Har de fundet Godtfred? - Nej. Politiet vil tale med Dem.
Politiet venter foran Deres hus. Skal jeg følge Dem?
Nej, jeg vil helst gå selv. Tak, fordi De hjalp mig.
Farvel, frøken Friis.
Vores sønner studerer i København. Dem har jeg ikke fortalt noget.
- Stakkels kone … - Har han begået selvmord?
Nej, det er vist det eneste, han ikke har.
Hvorfor ikke? Han var i økonomisk uføre.
Ja, men man tømmer ikke kommunens kasse for at lægge sig til at dø.
Han har taget 88.000 kr. fredag aften.
- Ligger kommunen med så meget? - Skatter, som ikke nåede i banken.
Jeg skal lige ringe.
Forresten … Indehaversken af chokoladeforretningen -
- har også forladt byen.
Hende den svulmende med de blanke kjoler?
Hun er længe svulmet i hemmelighed …
… med Godtfred Lund.
Jaså.
Det kunne man have forudsagt.
Nej, chokoladedamen har han gået stille med.
Vi har sikkerhed i huset.
- Hvad er der sket? - Noget med byrådssekretæren.
Jeg er der om et kvarter.
- Hvad er der sket? - Godtfred Lund er forsvundet.
Med Korsbæks pengekasse og et fruentimmer.
Stakkels kone.
Ja.
- Hvor skal far hen? - Han skulle til et møde.
Er du tilfreds med hesten, Daniel?
Ikke helt, måske?
Jeg ville helst have haft den af far.